lată ce se va întampla. Eu voi citi asta
și tu vei asculta, și vei fi atent.
Nu mă vei întrerupe. Nu vei vorbi fără motiv.
Deci, ceva din acestea știi deja. Voi începe de la început.
Meticulos, da. Ordonat. Educat.
Au fost aceste caracteristici.
Nimic extrem. Ca toată lumea, ele variau.
Au fost zile cu greșeli și lene și conflicte.
Și au fost zile, zile bune, când după judecata oricui,
ele trebuie considerate istețe.
Nimeni nu a spus că ceea ce făceau era complicat.
Nici nu ar putea fi considerat nou. În afara sensului geologic.
Ei au luat din mediu ceea ce era nevoie
și au facut din el ceva mai mult.
- Nici nu am stabilit o intâInire. - Ce ordin de plată ai pus pe ăsta?
28. De ce? - Nu știu... da, pun pe 28.
Te-ai mai gândit despre ce ai vrea să discutăm?
Nu chiar. - Pentru că eu...
Adică eu nu m-am răzgândit sau ceva.
Phillip și cu mine vorbeam, și ne-am gândit că ar fi bine. Ar fi distractiv.
Nimeni nu a spus că nu va fi distractiv.
Vremea când ne jucam cu tesla coils
și mingea fulger în garaj s-a terminat.
Poate ar trebui să-I încerci pe propria piele în timpul tău liber.
Timpul meu liber? Timpul liber după 50 de ore de lucrat pe săptămână,
sau după cele 30 de ore de timp liber pe care deja îI petrec în garaj?
Și nu e un tesla coil.
Cred că aș putea salva câteva minute pe zi mâncând pe toaletă.
Câte patente avem? În ultimile 14 luni?
- Ai semnat acordul? - Nimeni nu a semnat acordul.
Nu contează, ne luăm după acord.
Numește un lucru din garaj care e cât de cât profitabil.
Nu văd pe nimeni că demisionează din cauza asta. Tu?
Abe vrea sa zică că acum, cardurile JTAG sunt tot ce avem.
Când te uiți pe adrese, avem o mulțime de apartamente. O mulțime de reședințe.
Dar acestea nu sunt comenzile bulk pentru OEM sau giganții retail.
- Aceștia sunt tacuții din pivniță. - Hackerii.
Da, hacker wannabes testând placa de bază de la tații lor.
Și știu că o parte din asta e vina mea, recunoscând, știi tu.
Cu toate de anul trecut, și certurile pe care le primim de la Platts,
și restul lucrurilor pe care nu le vom aminti acum. - Hai să începem.
Scuze. Ce?
Continuă. Zi-i.
Ar trebui să începem. Am vorbit cu fratele meu azi.
Mai știe de alte 2 cazuri asemănătoare la firma lui.
- Lasă-I pe Platts să știe că vorbim despre asta.
Bine, uită-I pe Platts.
Asta trebuie să fie vorba despre ce are cea mai bună șansă să ajungă pe piață
și ce o să-i capete atenția VC-ului.
Deci, am stat de partea voastră când era rândul vostru.
Și nu am fost 100% sigur despre ce făceam
sau pentru că nu am fost de acord, poate.
Dar daca tot e rândul meu,
dacă încă jucăm după reguli, atunci asta e ceea ce vreau să încerc.
Ține, ia asta. Au spus că ține puțin rece.
Robert, te rog. Nu va ține.
- Se va strica în mașină. - Se va strica aici. Bine, merci.
Noapte bună, toți. - Ne vedem.
- Tocmai am terminat cu discursul ăsta gigant. Am dat un discurs?
Tocmai I-am termiant. A fost acum 5 minute.
Eu sunt cel care a forțat nota. S-au prins pentru că nu sunt bun ca polițist.
- Ar trebui s-o faci. Ai putea să te prefaci mai bine.
Nu sunt sigur.
Dacă tot mergem pe acest drum unde este fizica de clasa a opta
este și distracție în garaj. Eu cred că am putea să încercăm.
Phillip și Robert sunt plecați cu a lor, și e bine.
Dar știi că nu am nici un interes.
Știu că nu ai nici un interes, în afara faptului că
Phillip și Robert nici nu au nevoie de noi. Ei doar vor să folosească echipamentul.
Pentru ceea ce vreau eu să fac? Nu avem nevoie de ei.
Nici chiar de Phillip, pentru că nu are nevoie de software.
A adormit? - Nu, și are nevoie de o baie.
- O să ajungă să trăiască într-o debara. - E bine.
Știi, chiar dacă Robert e de acord cu asta, și nu va fi.
Nu înțeleg Ce e chestia pe care o facem.
Îi vom lăsa să umble la ea doar 2 luni.
- Ei o fac pe-a lor, noi pe-a noastră. - Ei au spus că va dura 14 ore.
Nu mânca asta. Serios, e stricată.
Am aruncat primele bucăți. Filtrul.
Dar zdrobite?
Tipii aștia sunt sponsorizați.
- Tipii aștia sunt... ce? - Heliu lichid. Tipii aștia sunt sponsorizați.
Aia e asta.
Asta e toată diferența. Asta e cutia.
Nu trebuie să jucam aici, nu ajungem nicăieri
găsind căi inovatoare să o facem mai rece și nefolositoare.
- Aaron, am nevoie de setul hexagonal. - Asta e de nemarcat.
Venim spre el de la spate, și decât să schimbăm
temperatura înconjurătoare, mai bine vom schimba nivelul care va conduce
temperatura tranziției. Și bombardând aceste muchii
vor scoate ceramica, temperatura scade și scade.
Face ceramica mai puțin rezistentă și închide câmpul magnetic interior.
Ceea ce zic e scăpam cutia pe el.
Punem toată forța magnetică la negat, să se ciocnească cu inversul a ceea
ce se întâmplă în interiorul ceramicii.
Care ar trebui sa schimbe temperatura tranziției la ceva cu care putem lucra.
- Și care ar fi asta? - Să sperăm, pe la tempertaura camerei.
Despre ce e vorba? Cel mai bun matematician e un leneș?
- Ce ai cerut? - Am cerut. Am nevoie de setul hexagonal.
Cum I-ai numit? - Haide.
Astea sunt Type One? - Superconductele?
Da, sunt Type One.
Și asta va fi o problemă?
Sunt destule la muncă, dar sunt toate codate.
- Dacă sunt nevoit, voi cumpăra kiturile. Ce faci despre sursă?
Ce?
- Pot să fac rost de ele. - Poți... ești sigur?
Credeam că nu îți place ideea.
Cumpără-le dacă trebuie. De restul putem avea grijă.
Cum rămâne cu sursa aici?
Știi povestea cum NASA a cheltuit milioane
proiectând creiounl care poate scrie la gravitație 0? Ai citit despre asta?
- Și cum Rusia a rezolvat totul? - Da, au folosit un creion.
Exact, un creion normal de lemn.
Se pare ca Phillip ia "drumul" NASA aproape de fiecare dată.
Palladium?
Le ai diagrama, ce zice?
Au folosit o proporție de platină și palladium.
Nu e necesar cu schimbările pe care le-am făcut.
Ei doar se dau mari. Dacă îI ai, folosește-I.
Vreau să iau un router de schimb.
- Pun 4 uncie de Palladium. - S-a uitat Robert la el?
Deja îI am pe al lui. - Nu-I pot repara.
Bine. De unde îI iei? - Wall-Mart. E 50$.
Poți să iei o chitanță, te rog? - Da.
Deci, platină sau palladium e mai puțin rezistent?
Abe? Nu e o... - Da, nu-mi pasă.
- Deci rezistența nu contează. - Am nevoie de un da sau ba.
Tu ai mișcat aia? - Șurubul collet?
Robert a făcut-o. - Deci, da. Cred.
- Deci, care e mai ieftin? - Doar nu o să o cumperi, nu-i așa?
Numai dacă ai câteva grame de palladium pe aici.
De ar pune-o acolo dacă nu ai nevoie de ea?
Un convertor catalitic. E bun.
Nu uita să o pui la loc. Emisiile tale tocmai au crescut cu 300%.
Este destul aici? - Da, ar trebui.
Dacă nu, îI vom scoate pe cel de la camionetă. Tuburi din cupru.
- Ăsta va fi afară din comisie, nu? - Fără tuburi?
- Putem folosi și freonul. - Nu, va fi la temperatura camerei.
Știu, doar în caz.
Nu, așteaptă. Stop. Voi cumpăra tuburile. Asta nu ne salvează vreun ban. Ai tăiat ceva?
Jay? Hei, omule. Ce mai faci? - Bine.
Trebuie să purtăm ochelari de protecție?
- Trebuie să purtăm ochelari de protecție? Ce?
Ochelari de protecție. Trebuie să purtăm ochelari de protecție?
Așteaptă. Phillip, nu vrei să vi până aici?
Phillip, ia o mască, bine?
Este dur, nu? Nu-s numai eu?
Nu, precis este mai mic, dar doar pare așa. la ceea ce folosesc și ei.
Mai puțin răcitorul de care nu avem nevoie.
Restul e baia de mercur,
ceea ce ar trebui să o cunoști mai bine decât mine, dar probabil doar se dau mari.
Ce vreau să zic, o ai, trebuie să o folosești, corect?
Ce? Te doare? - Nu, nu am simțit nimic.
Suntetul mă amețește.
Cum se simte? - Nu știu.
Nu știu dacă o fac în sus.
Ține.
- Partea următoare. Să facem partea următoare. Da.
Nu este un soi de sticlă sau ceva transparent.
Orice ce ar putea fi folosit ca un geam? Pyrex?
Da, a intrat. - Bine, dă-i drumu.
Nu știu nimic care nu ar lăsa un gol în câmp.
Dar trebuie să vedem ce se petrece în interior.
Cât a costat asta? - Da.
Cât? - Vrei să pui camera mea
în interiorul cutiei unde e așa de periculos că nici noi nu ne putem uita?
Dacă s-ar întâmpla ceva, mi-ai da banii înapoi?
Avem o presiune negativă slabă în cutie.
Deci suntem pregătiți pentru argon.
Care dintre ele e aia? - E cel albastru.
L- am cântărit la 77 de grame.
Am setat scara la decagrame, totuși.
Îmi apar 7.7 decagrame.
Pregătit pentru
0.05 litri de argon.
Pregătit? - Numai platoul la început, nu?
Da, la început numai platoul, și apoi vom...
Lasă-I o secundă.
Vrei să faci cutia acum? - Da.
Să verificăm lista acum. Aaron, așteaptă o secundă.
Să ne asigurăm că totul este pus la locul lui. Așteaptă, Aaron. Așteaptă.
Doar așteaptă.
Bine.
Ceva?
E normal? - Nu știu.
ÎI închid. - Așteaptă! Nu.
Nu am facut-o eu. - Ai stricat ceva?
Da, am stricat. Asta e distrusă.
Vrei să verifici camera? - Da.
Hai să luăm asta. - Gata?
Unu, doi, trei.
Hei. Spune-mi că ție foame. Kara e acasă la mama ei și eu sunt lihnit.
Da, mi-e foame. Ce...
Abe, e 7:00. Abe, e 7:00 noaptea.
Bine, da, am mâncare. - Bine.
Stai, sunt copii acolo? - Numai o secundă.
Da, sunt acolo.
Bine, lasă asta, mai bine mergem undeva. Am parcat, deci hai jos.
Vino sus mai întai. Am niște lucruri pe care vreau să le duc la atelier.
Bine, dar vino la ușă.
Bine. - Serios, să vi la ușă.
Bine. Ne vedem.
- Care-i treaba, Abe? - Hei, Brad. Ce mai faci?
Bine.
Cât a spus că va fi acolo? - Nu mult.
Dacă are o problemă, ar trebui să o rezolve. Nu ești tatăI lui.
Știu. Am crezut că ar fi bine să fac ceva caritabil.
Sigur e caritabil. Cel puțin ai recunoscut.
Ce zici de o friptură? Să mânânci.
Nu vreau nici o friptură. Hai doar să luam niște taco's în drum spre atelier.
- Am niște chestii pe care aș vrea să le încerc. Bine.
Putem să luăm niște taco's pe drum, sau o friptură după.
Despre ce tot vorbești? Nu plătesc pentru o friptură.
E stabil?
Aaron, e stabil?
Ce i-ai făcut? - Ce?
- Pare că un câine a digerat asta. - Bine, asta e platoul.
Am conectat asta cutiei ca să controlez impulsul.
- M-am gândit că e cel mai ușor. - Asta doar controlează cutia.
Platoul stă la fel. Ceea ce faci este că tot îI hrănești.
Auzi asta? Cum e...
Vezi, nu o mai ating. Crește din propriul impuls.
E ca un looping, și se regulează singur.
Și ceea ce faci este că atunci când ajunge acolo, îI aduci înapoi
și gata, e constant. E stabil. Stă așa.
Deci funcționează?
Da, funcționează. - Ce e asta, 10%?
Mai scade câteva puncte până ajunge la vârf.
Poate ai vrea să vi aici și să te uiți la asta.
La ce mă uit?
- Cât scoatem din baterii? - Probabil 24 de volți.
Adică, nu mai mult, nu? - Bine.
Deci contorul tău e stricat.
Asta am crezut. Și am încercat alte trei. Am scos tot la fel.
Am stat toată noaptea. - Ce a fost?
Am stat toată noaptea și pauză de 2 ore doar verificând totul.
E ceva în neregulă aici. Nu scoatem mai mult decât punem.
Puțin mai mult. - Da, oricum.
Nu e mai mult de un volt și jumate, mai mult decât punem.
Probabil e din cauza bateriilor. Sunt baterii ieftine, regulate prost.
Dar e ciudat, totuși.
Vrei să vezi ceva și mai ciudat?
Să mai trecem o dată peste asta. Două baterii, da? 24 volți?
Cât scoatem din ăsta? Doar așa de distracție.
12 volți.
- Dar din ăsta? -Ar trebui să fie tot 12 volți.
Deci, ce naiba e chestia asta?
Nu stă așa.
Nu, se închide în câteva minute. Ce face asta?
Nu știu. Le spun eu ceva. Le spun că omorîm gândaci.
Ar trebui să fie numai o zi sau două, în orice caz.
- Doar dacă vrei să-i chemi. - Nu, au și ei treaba lor acolo.
Dacă Phillip află despre asta va trebui să o dezasambleze.
- Nu. Fac doar niște reglări. - Da, știu. Nu, ai dreptate.
Abe, e garajul meu, da? Nu e de parcă ar plăti chirie.
Era o valoare în chestie. Clar. Despre asta erau siguri.
Dar care e aplicația? În doar câteva ore
au trecut prin toate de la tranzit în masă până la lansarea sateliților.
Imaginând dispozitive de marimea avioanelor jumbo jet.
Totul ar fi mai ieftin. Era practic și eu o știau.
Dar dincolo de astea, dincolo de cele pozitive
știau că cel mai ușor mod de a fi exploatat
era să vândă ceva care nu înțelegeau încă.
Așa că au păstrat liniștea. Petrecerile au continuat.
Orice zi de naștere, aniversare, sărbătoare,
poate lansarea a ceva obscur. Nu conta. Orice motiv ar fi bun.
Ceea ce era important era că Thomas Granger, ultima șansă de sponsorizare, a apărut.
Dacă a plecat puțin mai devreme decât ar fi vrut, nu a putut fi judecat.
El doar a fost acolo să o mulțumească pe fiica lui, Rachel.
Și ea era acolo doar să-I mulțumească pe Abe.
Ce i-ai spus domnului Granger mai înainte?
- Mi-ai întors burgeru? - Nu îI poți numi domnul Granger.
ÎI numești, ca, Thomas sau ceva.
- Zi înainte. - Nu, pentru că nu te va lua în serios.
- Crede ca suntem copii. - Dacă îI numești domnul Granger
se uită la tine de parcă ești un copil de 6 ani.
Așa face cu mine. Nu va mai funcționa.
Abe a avut sarcina să cuantifice și să explice dispozitivul.
Dar săptămânile s-au transformat în luni,
entuziasmul s-a tranformat într-o realizare că sunt depașiți de situație.
lată-I. Te-am sunat toată dimineața.
Unde ai sunat? - La muncă și pe mobil.
Nu-s acolo.
Serios?
- Nebunia din Martie? - E Carolina și Michigan.
Cine-i la rând? - Nici nu știu ce.
Ai ceva important la muncă azi?
Sper ca nu zici că orice zi e neimportantă la Cortex Semi.
Vroiam să vin să-ți dau un discurs mare despre cum suntem
prieteni de așa de mult timp și a crescut încrederea, despre tot.
Dar ce zici de asta în loc?
Dacă chiulești de la muncă după-amiaza asta și promiți
să faci chestiile minore pe care ți le cer...
Eu în schimb am să-ți arăt cel mai important lucru
la care orice organism viu a fost martor vreodată.
Ei bine, arată ca muștarul pentru mine.
Știu, dar e un film. E o proteină
secretată de o ciupercă numită Aspergillus Ticor.
El ți-a spus asta?
Nu, știa că e o proteină dar nu știa de unde provine.
Tot ceea ce a facut a fost să ia cateva poze cu echipamentul lor.
Ghici unde mergem.
Știi unde e Will? - Nu, de ce?
ÎntâInirea cu Ariel a fost amânată pentru miercuri.
Credeam că o așteptă. Unde mergeți?
Ce fac cu inginerii când ajung la 40 de ani?
Ce, Bradshaw? - Exact. Știi ce?
Știu unde e Will. Am să-I anunț când plec.
Bine. Merci. - Poți să ne întâInim în față?
Trebuie să conduci. - Ține. la cheile mele.
Dacă poți, doar prefă-te că e prima dată când vin înăuntru.
Și dacă i-ai spune exact ce mi-ai spus și mie...
Deci ce e? - Construcție de proteine.
- Poți să-i spui lui? - Construcție de proteine.
Dar ce fel? - Un fel de ciupercă.
Un fel de ciupercă. - De unde provine?
Nu știu. Tu trebuia să o duci la laborator.
Mda, data viitoare.
Tu ai fost în design, nu-i așa? - Da.
Cum ai ajuns aici?
Știi ce fac cu inginerii când ajung la 40 de ani?
Îi scot afară și îi împușcă.
Ce naiba, Abe? Puteai doar să-mi arăți pozele.
Vreau să crezi. - Ce să cred, proteina?
Te cred. - Bine, uite,
tipul ăsta crede deja că e o glumă, deci s- ar putea să fie puțin defensiv.
Serios? De ce ar crede asta?
Te rog.
Aspergillus Ticor.
Asta e o ciupercă care se întânește oriunde.
E în patul nostru, pielea noastră, câteodată chiar și în propriul tub GI. Peste tot.
E practic motivul pentru care nu lași obiecte în întuneric, umed, sau locuri închise.
Mulțumesc. Ai mostra pe care ți-am adus-o?
lat-o. Terger. T-E-R-G-E-R.
Când ți-am arătat asta, spune-i lui ce ai crezut.
- Ai crezut că e o glumă, nu-i așa? - E o glumă.
Da, dar cum ai știut?
Vrei să-i arăți? Te rog?
Ăsta e modul în care scoatem Proteina A din Aspergillus Ticor. ÎI îndulcim.
ÎI agităm. ÎI învărtim. ÎI îndulcim din nou.
- Durează cam o lună. - Să obții aceeași cantitate pe care eu ți-am adus-o.
Să obțină aceeași cantitate pe care eu am adus-o.
Deci dacă e un incubator pentru ciuperci, e așa de valoros?
Nu asta e. - Atunci ce e?
Mai este o modalitate prin care poate secreta la fel de multă proteină. Natural.
Dar durează mult mai mult.
Dar dacă are umezeală și e lăsat în pace,
va începe să secrete și se va aduna...
și adună, dar durează mult timp. - Cât de mult?
- Mult timp. Mai mult decât câteva zile? Atunci cât de lung?
Să obțină aceeași cantitate de proteine pe care o avem,
aceeași cantitate pe care eu o strângeam la fiecare cinci zile
și cinci zile mai tărziu se acumula din nou,
el zice că ar dura cam 5-6 ani.
Nu vreau să-I diminuez pe tipul ăsta.
Și, eu am spus dă-o naibii și am pus ceasul acolo.
Și? - Vreau ca tu să o faci.
- Unde e? Cutia? - Am dus-o înapoi la atelier.
- Așteaptă, digital sau mecanic? - Exact. Le- am făcut pe amândouă.
Și ce? - Vreau ca tu să o faci.
Am crezut că degradăm gravitatea, da?
Că blocăm informația asta.
Cred că facem mai mult decât asta. Cred că blocam mai mult decât asta.
Când controlai impulsul, ai observat că era parabolic?
E important. Parabolele sunt importante. Ține, uite-te la asta.
Nu știu, Abe.
ÎI voi porni și îI lăs să funcționeze 60 de secunde
cu nimic în el. E gol acum.
Asta-i, 22.
În toate ecuațiile care descriu mișcare și căIdură și entropie.
În toate diagramele lu Feznman care e singura variabilă care o poți schimba în negativ
și tot poți să primești răspunsuri raționale? Nu e masa.
22 ore, 27 minute în cutie.
- E un numar impar. - Asta înseamnă 1,347 minute.
- 1,347, omule, I-ai ghicit repede. - De unde ai știut că e impar?
Pentru că asta e. lată ce se întamplă. Este un capăt "A" și un capăt "B".
Să zicem capătul A e 12:00, și capătul B e 12:01.
Bine? Pornim mașina cu Weeble la capătul A.
Înaintează. - Trebuie să scrii asta.
- Nu e nimic ce trebuie să scriu. - Scriu eu atunci.
Înaintează normal spre capătul B.
Când ajunge acolo, impulsul funcționează parabolic
până când ar trebui să se oprească, dar face o curbă înapoi spre capătul A.
Când se întoarce spre capătul A... Rotunjește asta. Weeble
a experimentat un total de 2 minute, și din nou face curba.
Înapoi. Face curbe parabolic. - Exact.
Și iar se intoarce și repetă procesul de 1300 de ori.
Când în sfârșit iese la capătul B
a călătorit un numar impar compus din călătorii înainte și înapoi.
Ce e așa de special la 1300? De ce e vorba de 1300? De ce nu e exact?
Asta nu e empiric. - Ține, dă-mi aia.
Nu știu de ce nu e exact. E un fel de probabilitate acolo.
De fiecare dată când ajunge la capătul B este o șansă,
o mică șansă, să nu mai facă curba spre capătul A.
Și pentru un motiv, are nevoie de aproximativ 1300 călătorii până se oprește.
Trebuie să iasă, dacă nu nu îI vom putea vedea după.
Bine, ia să vedem asta.
22 ore, 14 minute.
1334 minute. - Par.
Intră la capătul B.
lese la capătul B.
- Vreau doar să-I vezi cum îI văd eu. - Mă straduesc, bine?
Tot ce punem în cutia aia iese neîmpământat.
Și nu mă refer la împământat de sol. Adică nu-i legat.
Blocăm orice îI face să înainteze, așa că fac flip-flop.
În interiorul cutiei, e ca o stradă, și ambele capete sunt "capete de stradă".
Asta nu e târâre de frame-uri sau formări de gauri negre. E mecanică și caldură.
Asta nu e mecanică și căIdură.
Putem publica. - Da, putem publica.
Nu, adică chiar putem publica.
Aaron, Weeble-u e prost. Nu se poate mișca.
Chiar dacă I-am pune Weeble în punctul B,
tot o să meargă înapoi și înainte până când e dat afară la capătul B.
Dar dacă ar fi deștept
ar putea intra la capătul B și ar ieși la capătul A înainte să sară înapoi.
Vrei să zici să facem unul mai mare.
Nu am spus nimic. Tu ești cel care vorbește despre asta.
Deci mă crezi?
Nu, nu te cred.
Haide. Să luăm ceva de băut sau ceva.
Va trebui să o mutăm. - O vom muta.
Avem nevioe de o cutie în care să încapă o persoană. Cât să o pornim
Am testat cutia. Se pare că mai mult de jumătate din inele sunt "redundant".
Inelul interior e destul de puternic pe cont propriu, deci face platoul mai mic.
Mult mai mult nu e necesar. Ceea ce putem face
e să luam o parte din aceste platouri și să înconjurăm containerul cu o rețea.
Cât de mic?
Ar trebui strâns în așa fel încât o mulțime din mini-câmpuri să egaleze unul mare, corect?
Da, suma seriilor, are logică.
Ce vreau să spun este că avem nevoie să gasim un loc unde să-I punem
și să-I pornim și să nu fie deranjat.
ÎI punem în debara.
Undeva într-un loc unde nu o să umble nimeni cu el și să-I strice.
Și control climatic.
Da, oricum, o să gasim un loc.
Deci, dacă mergem calea ta cu ce? O mulțime de mini-câmpuri?
Asta cere multă muncă. Va trebui să... Adică, câte zile înseamnă asta?
Abe, știi ce am putea folosi?
Știu că am vazut o mulțime de chestii nebune în ultimul timp.
Știu că încă încerci să le pui într-un mod care are logică.
Uite, vreau doar să înțelegi că ceea ce urmează nu e o glumă.
Nu ți-aș face asta și nu am să-ți fac asta.
Deci, când vezi asta, nu poți țipa sau să faci vreun zgomot sau să fugi oriunde.
Știu că probabil te simți de parcă ești păcălit sau facut de râs. Dar nu ești.
Îți promit, nu ești. Bine?
Cine e, Abe?
Stai să așteptăm. 6 minute.
Ești sigur că poți conduce?
Ce ai făcut toată ziua? Prima dată?
Am petrecut ziua într-o cameră de hotel în Russellfield.
- Ne întâInim la atelier. - Mă întreb ce am făcut eu.
- Cred că m-am întors la muncă. - Da, probabil.
Probabil doar am muncit, cred.
Da, probabil așa ai făcut.
Acum că știu despre asta, Abe,
nu mai o mai fă din nou, bine? Nu acolo unde mă afectează pe mine.
Răspunde.
Bună, Rachel.
De ce nu loteria?
Putem dacă vrei, dar nu e decât până sâmbătă.
Și chiar dacă am câștiga cele 10 milioane, asta nu înseamnă decât 200000 pentru următorii 30 de ani.
- Și asta nu e decât o singură afacere. Câteva zile ca astea.
- Nu faceam decât un test. Înăuntru și afară. Vreau să fac ce ai făcut și tu.
Exact ce ai făcut.
- Primul lucru pe care I-am făcut este le spun că sunt bolnav. Da, am făcut asta.
- Apoi am condus spre depozit. - Dar trebuie să o las pe Lauren la școală.
Atunci ne întâInim acolo. Vom avea nevoie de ambele mașini.
Dar va trebui să le parcăm la capătul drumului, din afara depozitului.
- De ce facem asta? - Pentru că vom avea nevoie când mergem înapoi acasă.
Ce vrea... - O să aibă logică.
O să am răbdare.
Când am ajuns la magazie, am inundat camera cu argon
și a trebuit să o verific pentru a securiza orice scurgere.
Sunt scurgeri? - Sunt întotdeauna scurgeri.
La 8:30 a. m., am setat timerul pentru 15 minute.
Am sărit în mașină, și am condus spre Russellfield.
Gata, I-am pierdut.
Ce? - De ce timerul?
Pentru că momentul când pornim mașinile e momentul când vom sfârși
să ieșim din ele, și... - Așa. M-am prins. Scuze.
Nu vreau să fiu prin jur când ei vor fi.
Cât am fost pe drum la 8:45, mașina a pornit singură
și pe la 8:49, s-a încăIzit complet.
În Russellfield, am luat o cameră de hotel și am încercat să mă izolez.
Stai așa, ce vrei să spui prin "izolat"?
Am închis geamurile, am scos din priză tot din cameră:
telefonul, TV-ul, ceas, radio, totul.
Nu am vrut să risc să dau peste cineva pe care cunosc
sau să văd pe cineva la știri care ar...
Dacă avem de a face cu cauzalitatea, și nici nu știu sigur.
Eu doar... - Ce?
- M-am scos din ecuație. - Te-ai alăturat grijii.
Da.
Și apoi ce ai făcut toată ziua?
- Am stat aici. Am citit câteva cărți, dar... - Ce? Erai neliniștit?
Da. Îți amorțește creierul.
"Evacipate".
La 3:30 p. m., am oprit la Farmacia Williams.
Am luat un tub de oxigen clasa E și o mască.
Am sunat la firma de fonduri mutuale și am întrebat care stoc în fondul "mid-cap"...
a avut cel mai mare procentaj în acea zi.
Idea era să iau destule informații pentru un schimb bun.
Nu putem doar downloada charturile și să facem schimburi la fiecare mișcare?
Dar dacă facem asta, eu vreau să folosesc librăria
în Russellfield, să folosesc computerele lor.
Deci, am ajuns la magazie cam pe la 3:15 și am închis curentul la cutie.
A scăzut constant până la un nivel tolerabil pe la 3:19.
Chestia e să intri după ce ajunge la un nivel confortabil,
dar înainte să se închidă complet. E o fereastră acolo.
Deci, doare?
Da, doare puțin.
Nu e rău dacă aștepți momentul potrivit. E ca un fel de șoc static.
- Odată ce ești înauntru, ești bine, totuși. Ce?
Știu că ai făcut-o, și doar pot presupune că nu ai...
cancer sau impotență.
Dar care e opinia ta despre cât de sigură e chestia asta?
Nu îmi imaginez nici o modalitate prin care acest lucru ar fi
considerat pe aproape de a fi sigur.
Tot ce știu este că am petrecut 6 ore acolo și sunt încă în viață.
Tot vrei să o faci?
Am setat alarma de la ceas pentru 6 ore.
Am reglat tubul de O2, am luat niște Dramamine și am încercat să dorm.
Ai reușit?
Ce? - Ai dormit?
Nu la început. Nu m-am considerat claustrofobic
dar am început să transpir și nu găseam fluxul normal de la tub
și respiram diferit decât atunci când testam tubul afară.
În cele din urmă, m-am liniștit, și
nu știu, poate era de la Dramamine care își făcea efectul, dar îmi aduc aminte acest moment
în întuneric cu vibrațiile mașinii.
Am fost mai mulțumit decât altădată.
M- am trezit singur, fără alarmă
și am așteptat ca mașina să se răcească. Să se răcească din perpectiva mea.
A ajuns la un punct când era sigur să ies afară
dar ceasul tot arăta căteva minute,
așa că am avut încredere în matematică și am așteptat.
Ăsta nu e un șoc static, Abe. Bine, te rog oprește-I.
Ai ieșit prea devreme.
Trebuie să aștepți ceasul ca să știi că câștigul e destul de jos.
Deci, suntem aici?
Da, suntem aici. E 8:50, marți dimineața.
Bine. Dă-mi câteva minute.
De acolo era ușor. Cea mai mare parte din treabă era facută.
Am lăsat totul exact cum I-am găsit. Am lăsat mașina singură
și nu am închis-o, și doar am luat totul de acolo.
Deci dubla ta ar găsi totul la normal și ar intra în cutie?
Exact, dar, eu sau dubla mea sau cineva era în cutie, venind pe dos.
Deci cine știe cum ar reacționa dacă aș fi închis mașina.
Bineînțeles. Deci, sunt numai pentru un uz.
Deci acum, la acel moment, de când dubla mea era în drum spre hotel cu mașina mea...
A trebuit să iau un taxi spre casă. Dar când mergem, vom putea folosi camionul.
- Ai un cont de siguranță, nu? - Da. Am acum. Ce cumpărăm?
Bine. Azi, înainte de 12:30, vom cumpăra cât mai multe acțiuni la RGWU.
Vor spune că câștigurile în acel sfert sunt de trei jumătate.
și acțiunile se vor dubla în după-amiaza tranzacțiilor.
Ce fac ei? - Ce vrei să spui?
Ce face compania asta? Fac lucruri sau...
Nu știu. Tot ce contează este că prețul crește.
Volumul e așa de mare că numărul de acțiuni pe care le schimbăm nu vor afecta prețul.
Chiar nu știi ce fac?
De asta ai vrobit despre un fond "mid-cap", în așa fel încât volumul e destul de mare să ne acopere.
Crezi că e prea prudent? - Nu știu.
Știu că mai sunt o mulțime de acțiuni acolo
care fac mult mai mult decât dublu, dar asta e prima mea zi.
Dumnezeule. - Nu va răspunde.
Știu, Abe. Asta e întrebarea.
Știu, și care e răspunsul? Ai cei 400 miliarde $,
ai dat la caritate, ai conacul perfect cu 100 de camere,
cu yachturi asortate al lui și al ei și loc de aterizare pentru elicopter.
De fapt, ai imunitate absolută să faci ceea ce îți dorești.
Nimeni nu te poate atinge.
Ești întors dintr-o vacanță deasupra legii.
Absolut, foarte sus. Tocmai te-ai întors
dintr-o excursie de 2 ani în jurul lumii.
Cum îți ocupi ziua? Ce faci?
Abe, știu că asta e întrebarea, dar nu e
o întrebare reală, deci de ce contează?
Și care e răspunsul?
lubito, el știe că asta e întrebarea. Te întreabă pe tine.
Ce vrei să spui? Ce aș face cu viața sau ce o să fac mâine?
Doamne, ambele.
Aș face ceva constructiv. Aș face ceva care ar ajuta,
ceva care să mă facă să mă simt bine. - Știu. E fantastic. Bine.
- Soția mea. Așa de bună. Așa de pură. Ești pură. Taci. De ce ai întrebat, atunci?
lată ce aș face eu: M-aș trezi mâine dimineață
și aș merge la Gabriel Capital Inc.
și i-aș spunde recepționistului lui Joseph Platts că sunt aici să-I văd
și când iese afară
mi-aș izbi pumnul până la nasul lui cel turtit.
Doar un pumn bun, un bun pow.
Uimitor. Era și timpul. - E grozav.
De unde provine asta? Întotdeuna îI aperi pe tip.
- E nefiresc. - Aș face-o numai dacă aș știi că
nimeni nu o să afle sau o să fie rănit.
Aș fi vrut să existe o modalitate prin care aș putea să o fac
și apoi să mă întorc și să-mi spun să nu o fac.
Pentru că vreau doar să știu cum e. Asta e tot.
Sunt așa de mândră.
În final, soțul meu, eroul.
Nu putem face asta. - Știu.
Ai sunat deratizarea?
lubito, sunt păsări. Nu vrei o grămadă de pui morți acolo sus, nu-i așa?
- Nu sună ca păsările. - Crede că sunt șobolani în pod.
Dar ideea a fost menționată
și cuvintele nu se vor întoarce după ce au fost spuse categoric.
Deci înțelegi asta, nu?
Nu trebuie să mă convingi să nu fac asta, bine?
- Nu cred că ți-am spus. - Chiar dacă te oprești singur
dublura ta, din a-I pocni pe Platts, de ce ar, dublura ta, merge în cutie?
Și fără nici un folos pentru el, nici o posibilă aplicație,
nici un avantaj care să fie profitat, idea a rămas.
Cum ai face-o? - Nu aș face-o.
- Doar așa, de distracție. - Tot nu aș face- o.
- Dar dacă ar fi o modalitate? - Uite, Abe, uită.
Nu o să mă prefac că nu știu nimic despre paradoxuri
sau ce le urmează, și sincer, nu cred în porcăriile astea.
Omoară-ți mama înainte să te fi născut, oricum.
Trebuie să funcționeze singur într-un fel.
Nu știu. - lată ce știu sigur.
Cel mai rău moment din lume este să știi că momentul pe care îI trăiești
a fost deja definit, că asta e secunda
sau a treia oară, sau oricum. Și te simți vreodată de parcă
nu știu, poate lucrurile nu sunt în regulă, poate viața ta e în dezordine
sau ceva care nu ți-ar plăcea și începi să te întrebi ce a cauzat asta.
Oamenii își învinuesc părinții întotdeauna
de parcă, dacă mama lor îi alăpta, viața lor ar fi fost mai diferită.
O gașcă de plângăcioși.
Da, sunt. Dar dacă nu era ceva despre care nu te miri?
Dacă ai ști că nu ăsta este modul în care lucrurile ar trebui să fie?
Nu sunt așa. Nu sunt adeptul
"destinul, este-doar-un-singur-drum".
Nici eu. Dar ce e mai grav?
Gândind că ești paranoic sau știind că trebuie să fi?
Nu trebuie să te uiți la mine așa. Sunt în regulă.
Nu, doar am presupus că ai avea. Eu am încredere în ea.
- Știu că atunci când am decis să-ți spun... Te-ai decis să-mi spui?
Știam că ești însurat și că nu sunt secrete.
Orice îți spun eu, ea va ști.
Nu are legătură cu încrederea. - Știu.
Cât de bine va fi în câteva zile...
Îi fac o surpriză și zburăm spre Costa Rica pentru o lună?
O vom face să înțeleagă încetul cu încetul. Poate cumpărături la agenția imobiliară.
Pentru moment, poți să îi spui că ai avut o zi bună în piață.
Nu înțelegi. - Nu.
Nu înțelegi întrebările care vin cu acestea.
Dar îi vom explica și asta va lua ceva timp,
să ne dăm seama ce urmează.
Lucru care, eu cred, ar fi să construim o cutie mai mare, de mărimea unei camere
unde pot să încapă mai mult de o persoană.
Sigur sau nu, chestia se simte ca un coșciug așa cum e acum.
Apropos, ăsta e tipu nostru.
Care e volumul? - Cinci și jumătate.
Care e schimbul? Sfinte...
Nu, pot să bat asta. Dar în general, cred...
Tocmai vorbeam despre Robert și Phillip.
Nu vreau să le spun.
Știu că au investit mult în grup.
Nu vreau să le spun.
Dacă vrei să iau toată vinovăția pe asta, e în regulă.
O accept bucuros. E a mea.
La sfârșitul acestei săptămâni, pot avea orice vor ei.
Am să le înmânez orice drepturi la orice am lucrat în ultimii 2 ani.
Pot avea echipamentul, garajul, casa.
Pot avea camioneta mea, dacă te face să te simți mai bine.
Dar nu le suflu un cuvânt despre asta. Nu o vom face.
Doamne, totul e așa de diferit înăuntru.
Simți cât de detașat ești.
E o lume separată și poți conține marea majoritate din ea.
Și sunetul. Nu sună diferit în interior?
Parcă cântă. Cred că nu o auzi din afară.
Am avut un vis acolo. - Despre ce?
Eram lângă ocean, și tot auzeam valurile.
Era așa de lipsit de evenimente.
Noaptea. Și venea curentul și pleca.
Vino puțin, omule. Ce e pe mâna ta?
Sângerezi? - E sânge.
Întoarce-te. - Vezi?
De unde curge? E caietul tău.
- Tu ești. Doamne, e pe urechea ta. - Ce e asta?
- Îți sângerează urechea. Omule. - Dă-mi aia. O țin.
E normal? Nu e normal. - Pentru mașinărie?
Pentru oameni. Crezi că e din cauza mașinii? O țin.
Grozav. Chiar pot să lucrezi azi.
Salut, băieți, care-i treaba?
Pare întotdeauna că lucrez mai mult când nu sunt închis afară.
A spus că trebuia să deratizeze din nou.
Dar nu ne poate spune în avans. Eroul e măcar aici?
Nu vezi nimic pe aici în afară de acei geckos.
Știu. - Cred că e pentru geckos.
Ce? - De ce?
- Hei, omule, merci pentru cadou. - Cum merge treaba pentru tine?
Știi ce? Voi doi, faceți panaramă, dar e o diferență.
Stai așa. Cum i-ai spus?
Ce? - Când ai întrat? Ce ai spus?
Nu ți-a spus despre asta? - Nu.
Bine. Ex-prietenul lui Rachel intră la aniversarea mea cu un shotgun.
Ce? - Jur pe Dumnezeu.
Deja am primit discursul de la Kara.
- Filby! O să-I primești. Ai o soție și un copil.
E ciudat că voi sunteți singurii care au o problemă cu asta.
- Restul cred că am facut o treabă bună. Nu- i adevarat.
Nu poți să-ți riști viața și în special bunăstarea Karei și Laurenei
pentru cineva ca Rachel.
Practic imploră să i se întample și ei.
Mi-am închipuit că ai să înțelegi.
Ce să înțeleg? Nu ai mai fost cum ești acum.
La asta mă refer. Vezi cât de diferite sunt lucrurile acum.
Diferite? Cum sunt lucrurile diferite?
O vezi? Știu că o vezi.
Aia a fost noaptea
în care mi-ai spus totul despre mașinărie.
Tot ce mi-ai arătat era așa de proaspăt în capul meu și când I-am văzut pe tipul ăsta...
Mă uit la el. Nu-I lăsăm să facă asta.
Nu-I lăsăm să sperie lumea în felul ăsta.
Știu că a fost prostesc, da?
Dar mă refer, toată idea, toată chestia pe care o facem.
Mi-a luat ceva să mă obișnuiesc cu ea. Nu eram complet aclimatizat cu ea.
Dacă erai numai tu, dacă erai îngrijorat, tot cred că ești prost.
Dar ai o familie acum, și Dumnezeule, în special acum
orice asemănător ar fi nebunie.
Știu. - Știu că știi, dar trebuie să...
Știu, bine? - Filby!
Tu nemer... Chiar dacă îI vezi, nu-mi spune.
Nu e vina mea că nu știu, sper ca acea chestie să fugă.
Atunci ce facem aici?
Se îngrijorează de pisică. Deci cauți pisica. E ceea ce faci.
Nu știu. - La ce te referi?
E stânjenitor ca tipul de la magazie să ne vadă venind împreună
dar nu ne vede plecând.
Da, dar ce crezi că zice recepționistul
despre 2 tipi care iau o cameră pentru 6 ore în fiecare zi?
Ai scos din priză asta?
Ai adus mobilul?
Pot să verific cine sună?
Da, nu ne-am întors.
Da, dar nu o poți lua cu tine, bine?
E Aaron. Hei, iubire.
Nu-s acolo. Trebuia să vin în centru și să le țin mâna tipilor.
Spune-mi.
Sună bine. Nu, trebuie să mânânc cu fags-ii ăștia.
Păstrează-I pe al meu, totuși. ÎI mânânc mai târziu.
Da, 6:00.
Ce? - Ce?
Trebuia să câștigâm asta cu 2, tocmai s-au întors cu 12 la ceas.
Trebuie să greșim. - Nu.
Ce? Nu, greșim aici, ratează prima aruncre liberă
și revin cu cele de 3. - Trei puncte.
Exact.
Omule, ți-e foame? Nu am mai mâncat din după- amiaza asta.
Care-i treaba băieți?
- Cred că glumești. - Îmi pare rău. Am uitat că e în buzunar.
E Kara? - Da.
Cum funcționează celularele?
Dacă sunt două telefoane dublicate și sun același număr
sună amândouă în același timp, sau este...
Nu așa funcționează. - E un semnal radio.
Nu, e o rețea.
Verifică fiecare zonă și când găsește telefonul, se oprește din sunat.
Sună primul.
Ăsta sună, corect. - Corect.
Deci cel pe care îI are dubla ta în Russellfield nu poate suna.
Corect. Cred că am rupt simetria.
- Ești sigur că așa funcționează celularele? Nu.
Te simți bine?
Mă simt bine. Dar tu? - Da.
Kara doarme? Te-am trezit?
Da. Nu, nu eu, s-a simțit mai mult ca un pui de somn.
Cred că corpul meu se obișnuiește cu zilele astea de 36 de ore. Ce se întâmplă?
Putem face asta, dar trebuie să o facem acum.
Ai adresa de acasă a lui? - De ce acum?
Plănuiam să luam o excursie mâine, nu? La fel ca azi?
Da, pentru acțuni.
Bine, am dormit pentru o oră și jumate. Alarma mașinii m-a trezit.
Erau copiii ăștia cu skateboardurile, lovind fiecare mașină de pe stradă.
Deci mergem chiar acum, ne facem treaba cu Platt, intrăm în cutie
și venim înainte ca copiii ăia să seteze alarmele.
Tot ce trebuie să facem e să stăm la vedere. Asta ar trebui să-i sperie.
În așa fel încât dubla mea doarme toată noaptea,
nu au această conversație, și intră în cutie mâine ca de obicei.
- Vor fi schimbați. Dar... - Da, dar măcar vor intra în cutie.
Așteaptă, cum ne întoarcem așa de mult dacă mașinile nu funcționau?
Funcționau? - Da.
Am început să merg la 5:00, și le porneam, 5:00 p. m.
Am obosit de toate întrebările fără răspuns.
Facem asta ca un expreiment sau o facem pentru mine?
Puțin din ambele. - 5:00.
Dacă rezolvăm asta până la 3:00, asta înseamnă 10 ore în cutie.
Am tuburile cu O2 în mașină.
Va fi o zi lungă.
E aia... - E aia mașina lui Rachel?
Nu, nu e lu Rachel, e al tatăI ei. Au același fel.
Ai văzut asta?
E domnul Granger. E Thomas. Stă în acea mașină.
Ce?
Jur că era el. Ce dracu face
în fața casei mele la 2:00 dimineața?
Nu-mi vine să cred. Ce, ne urmărește?
Ce faci? - Hai doar să vedem ce vrea.
Nu, hai doar să ieșim din cartierul meu mai întâi. Haide.
L- ai văzut azi? - Nu.
Eu da. L-am văzut azi după-amiază
pe la 6:00.
Ești sigur că nu I-ai văzut când am condus pe lângă el?
Nu, ce?
Sunt sigur că în această după-amiază era proaspăt bărbierit. Știu că era.
Era pregătit să meargă la o întâInire cu soția lui.
Se pare că are o barbă de vreo 2-3 zile acum.
Ești sigur? - Nu, nu sunt, dar cred.
Rachel. Sunt Abe. Te-am trezit?
Poți să-mi dai numărul de telefon al tatălui tău, repede?
Da. Bine, spune.
Da, merci. - Ce face?
Doar stă acolo.
A ieșit o secundă și am crezut că vine încoace
și apoi a intrat înapoi în mașină. Cred că e băut.
Bună, scuze că te sun așa târziu.
Pot să vorbesc cu Thomas Granger, vă rog?
Da, sunt James Miller de la Putney și Myers.
Bună, domnule Granger?
Thomas Granger?
Ce faci? Vino aici!
Ce s-a întâmplat?
Sunt în regulă. Am alunecat.
Vreau doar să știu ce cutie a folosit. Ai construit una pentru tine, nu? Doar una.
Da. Câte crezi că am făcut?
Sunt setate corect. Le-am pornit la 5:00.
Ar fi putut folosi una și s-ar fi întors la 5:00.
Ar putea fi într-una din ele chiar acum.
Eu zic să le deschidem și să vedem.
Plănuiai să vorbești cu el?
Spune-mi dacă da. Nu o să mă supăr.
Nu, Îți promit. Știi că nu aș face-o.
Ești sigur că nu?
Tu ești cel care nu se poate apropria de el fără să leșine.
Nu este nici o cale prin aș spune cuiva. Nici una.
Poți să găsești vreun motiv? - Nu.
Câteodată facem lucruri dar nu știm cum am ajuns în acel punct.
Nu, nu pot. - Nu poți ce?
Nu pot să găsesc vreun motiv pentru care aș face-o.
Ei bine, nici eu.
Dar dacă era o urgență?
- Deci ai face-o dacă era o urgență? - Nu, nu știu. Ce, ca să o faci tu?
Nu știu. Ce fel de urgență?
Permutările erau fără sfârșit.
S- au strâduit să ajungă la sursă,
dar chiar separându-I de Abe cu 2 camere...
Întrebă-I numele.
Condiția lui Granger nu putea fi descrisă decât ca vegetativă.
Ce a spus?
Din asta au dedus că problema era recursivă,
dar dincolo de astea, s-au găsit recunoscând împotriva voințelor
și din nou, răspunsul era necunoscut.
Ce crezi că a schimbat? - Nu mult.
Nu am avut nici un contact cu el în cele 3 ore în care ar fi putut face ceva.
Știu că a schimbat asta. Știu că nu aveam conversația asta prima dată,
deci nu știi ce am pierdut.
Nu ar fi putut fi așa de mult.
Nu contează cât. Contează doar că a schimbat.
Știu ce vrei să zici.
Întrebarea trebuia să fie:
ce să faci cu omul în comă din dormitorul învitaților?
Dar în minta lui Abe era deja compusă lista.
Două mg. din triazolam oral
la fiecare 7 ore induce un somn sigur și o rată metabolică minimă.
La aceasă stare continuă de odihnă
coprul uman consumă 0.3 litri de oxigen pe minut
sau 2,000 de litri în patru zile.
Un tub de oxigen de clasă E conține 625 litri.
Să mențină hidratarea
corpul face un ciclu cu minim 2 și 1/2 litri de apă pe zi.
Și hrana ar fi un lux.
Dar tubul mic de nitroxid medical
ar putea fi folosit în partea cealaltă.
Dincolo de camera care conținea mașinăriile și sus 2 nivele
își croia drum spre altă cameră
unde a înmagazinat ceva la care o să mă refer de acum înainte ca fiind "Failsafe Machine".
lată-I. Te-am sunat toată dimineața.
Serios?
Pe celular și la muncă.
Nu-s acolo.
Serios?
Nici nu știu ce.
Sunt obosit.
Sper că nu zici că orice zi e neimportantă la Cortex Semi.
Vroiam să vin să-și dau un discurs mare despre cum suntem
prieteni de așa de mult timp și a crescut încrederea, despre tot.
Dar ce zici de asta în loc?
Dacă chiulești de la muncă după-amiaza asta și promiți
să faci chestiile minore pe care ți le cer eu
în schimb am să-ți arăt cel mai important lucru
la care orice organism viu a fost martor vreodată.
Până în acel moment ar fi fost niște discuții.
Abe ar vrea, bineînțeles, să știe cum.
Aaron ar avea de explicat totul despre manifestu la magazie
și cum arătau două camere sub numele Abram Terger.
Atunci Abe ar vrea să știe cum.
Aaron ar explica că atunci când ar fi mers sus
și ar găsi Failsafe pornit
știa exact ce e.
Dar Abe ar întreba cum.
Și apoi partea despre designul modular al coșciugului
și cum s-a referit că ar putea să îI împăturească pe unul și să-I pună în interiorul celuilalt.
Nu sunt pentru un singur folos.
Sunt reciclabile, Aaron ar spune.
Cum, Abe ar întreba.
Și Aaron ar descrie cât de simple lucrurile au devenit
când vei ști precis ce ar avea cineva pentru micul-dejun
chiar și într-o lume cu capace sabotate.
Cum?
Și aici aș introduce povestea.
Sau termina, depinzând pe referința voastră.
Pentru că atunci când Aaron a venit pentru a doua oară, nu a fost ușor.
Nu se aștepta ca eu să încep o luptă.
Și atunci, era prea obosit să mă bată.
Dar pentru motive care sunt evidente pentru mine acum
am înțeles că el pur și simplu a vrut mai mult.
Că a avut mai mult învestit. Așa că am plecat.
El deja a făcut ce trebuie, așa cum eu intenționam să
înregistrez toate conversațiile zilei, doar în caz.
Prin acea podoabă de la ureche el avea un avans de 3 secunde în lume.
Aaron, ai nevoie de somn. Somn adevărat.
Nu pot. Am un program.
Trebuia să spună tare cuvintele care îi veneau în cap
și cei din jurul lui ar fi căzut de acord.
Ăsta e Track 3.
Abe îmi aduce mașina și eu sunt în drum spre teren.
ÎI voi vedea pe Will acolo.
ÎI învit la petrecere și mă asigur că îI aduce pe iubitul lui Rachel.
Will.
Nesimțit arogant ce ești.
Ce dracu e aia? E ăla celularul tău?
- Nu, e un radio, omule. - Arăți ca Serviciile Secrete.
- Arăți ca Serviciile Secrete. - ÎntâInirea cu Ariel s-a mutat miercuri.
Ce? Pentru ce dracu stau eu pe aici atunci?
Da, știu. Scuze.
Frumos coș, Aaron.
Cărămidă. Asta e urât, Aaron.
Puteam folosi asta săptămâna trecută împotriva celor de la TI.
Măcar ai golful. Văd că te-ai mai antrenat.
Vi aici cu cravata ta de 3 dolari crezând că poți juca whiteball.
Ce faci în seara asta?
Trebuia să fiu în Raleigh. Mulțumită ție mi- am pierdut zborul.
ÎI știi pe Robert? - Da.
Are o aniversare în seara asta. De ce nu vi și tu?
- O să stau cu vărul meu. - Adu-I și pe el. Rachel va fi acolo.
Mare reuniune. - Exact.
Nu cred că fac asta.
De ce nu?
Pentru că mă gândesc la un milion de posibilități diferite prin care asta s-ar întâmpla
și nimeni nu e pe aproape de a fi rănit.
O pot suna și să văd dacă vrea să facă altceva,
sau mai bine, nici nu îi mai spunem despre petrecere.
Asta e bine pentru diseară. Dar mâine? Dar oricare altă zi?
- Am eu grijă de mâine, mâine. - O vei supraveghea întotdeauna.
Tipu ăsta e destul de nebun să intre cu un shotgun într-o cameră plină cu oameni.
Ce crezi că va face dacă o găsește singură?
În felul ăsta, noi știm exact ce se întâmplă. Avem control complet peste asta.
La sfârșitul serii, tipul e arestat și întră în pușcărie.
Așa merge treaba. Cuvintele tale, nu ale mele.
Acum hai, tu trebuie să fi.
Ea a spus că a fost acolo pentru că tu ai spus că vei fi.
Nu-mi spune că m-am întors și am făcut asta pentru nimic.
Nu trage?
Nu. Nu trage. - Niciodată?
Nici când I-ai grăbit? - Nu. Nu a făcut-o.
Nu a făcut-o cât am stat, când I-am grăbit.
Și din cele spuse de Robert, nu a făcut-o în seara asta.
Nu are tupeu. Știm totul.
Bine? Suntem "prescient".
Putem fi precauți.
Poate putem ajunge la armă fără să o știe.
Bineînțeles că putem.
O lasă în camionetă înainte să intre. Nici nu trebuie să...
- Dar dacă te face să te simți mai bine... Ce se întâmplă cu mâinile noastre?
Ce vrei să spui?
De ce nu putem scrie ca oamenii normali?
Nu știu. Văd literele.
Știu cum ar trebui să arate. Nu pot să fac mâna să le facă ușor.
Încearcă se le compari ca făcute cu mâna stângă. La mine arată la fel.
Ghici ce e azi.
Nu, nu. E ziua de naștere a amicului tău Robert.
Zice că îi plac discurile așa că i-am adus "The Best of Bread".
Nu, discuri adevărate, din vinil.
Îți pot spune cu siguranță ce am facut în acea seară când era rândul meu.
Dar cred că ar face puțin bine, pentru că ceea ce își aduce aminte lumea,
actualitatea, ultima revizie, e ce aparent conteză.
Deci de câte ori a fost nevoie Aaron...
cum a repetat aceeași conversație...
sincronizare a buzelor de nenumărate ori?
De câte ori era nevoie ca să îi iasă bine?
Trei? Patru?
Douăzeci?
Am decis să cred că încă una ar ajunge.
Pot aproape dormi noaptea dacă ar fi numai una.
Încet și ordonat, el "reverse-engineered" un moment perfect.
Lua din jur ceea ce era nevoie
și făcea din ea ceva mai mult.
Și odată ce detaliile au fost cercetate cu succes,
nu ar mai fi nimic de făcut decât să așteptăm conflictul.
Poate obligatoria dezbatere a moralului ultimilor minute
până când gălăgia din cameră crește în panică
și țipete de fundal până intră "pistolarul".
Și eventual el ar fi făcut-o perfect și trebuia să fie frumos
cu toată lauda și adorarea pe care a primit- o.
Probabil a salvat vieți, până la urmă.
Cine știe ce s-ar fi întâmplat dacă nu ar fi fost acolo?
Știu că lucrurile stau prost.
Știu că nu ești de acord cu ceea ce am făcut.
Știu că ești supărat.
Și ca să fiu sincer, nici eu nu sunt mulțumit de tine, acum.
Dar știi că asta va trece. Hai doar să mergem.
Hai să mergem undeva unde nu vorbim limba.
Aaron, nu avem banii aici
și ar trebui să ne furăm propriile pașapoarte.
Bani? Vom face bani.
Au pariuri sportive în Vegas. Nebunia din martie.
Vom face destul într-o noapte încât să finanțăm o mie de vacanțe.
Pașapoarte. Știi că nu le folosesc pe ale lor, oricum.
Acum, haide. Mă gândesc la Orașul Stelelor.
Să vedem terenul de antrenament a cosmonautului.
Eu stau aici.
De ce?
Își vor construi propriile cutii în altă zi.
Și al tău știe deja ce au construit.
Nu vei fi capabil să-i monitorizezi pentru totdeauna.
Cutia pe care o face Abe nu va funționa.
A pus firele greșit.
Și dacă repară asta...
Voi începe de fapt să iau bucăți din el. E de doar un mecanism.
Nu mai funcționează.
Dubla ta va zice să continuie munca pe altceva.
Și al meu va fi de acord. Sunt prieteni.
Stai? De ce?
De ce? Să vedem, de ce ar sta Abe?
Ce motiv posibil ar putea fi să stai aici?
Cred că nu se vor depărta destul, nu-i așa?
De ce nu le iei pe Kara și Lauren și le pui în cutie
și atunci tu și Aaron puteți seprarat păstra un set și vă puteți opri din hrănit de pe el.
- Nu te întoarce. - Puteți păstra fiecare un set și o emisferă.
Nu a fost un motiv să îți arăt de ce sunt capabil,
dar îți spun asta acum. Du-te afară.
Du-te și fă ce dracu vrei. Nu este nici o cale prin care te-aș opri.
Dar nu te întoarce aici
și nu te apropria de ei.
Oricare din ei.
Acum ți-am plătit orice fel de datorie pe care am avut-o la tine.
Știi tot ce știu și eu.
Vocea mea este singura dovadă prin care trebuie să ai încredere în astea.
Probabil am scris o scrisoare cu semnătura mea,
dar scrisul meu nu mai e cum a fost odată.
Poate ai avut prezența minții să înregistrezi asta.
Ăsta e privilegiul tău.
Nu vei mai fi contactat de mine.
Bună dimineața.
Fiecare jumătate de metru.
Oriunde.
Și dacă te uiți, nu mă vei găsi.